Diagnóza F: Divadlu s psychiatrickými pacienty Neklid nejde o terapii
V Psychiatrické nemocnici Bohnice fungují už druhým rokem divadelní dílny. Jde v nich především o divadlo, nikoliv o terapii. I přesto mohou mít pro pacienty, herce, resp. neherce, přesahy do života v léčebně i do běžného života.
„Nábor do dílen děláme zhruba jednou za dva měsíce, kdy obcházíme vybrané pavilony nemocnice a po ranní komunitě pacientům v pěti minutách vysvětlíme, co děláme. Někdy jich přijde pět, někdy patnáct,“ popisuje režisér divadelního spolku Neklid Peter Gonda, jak se duševně nemocní dostávají k divadlu. Na rozdíl od většiny ostatních aktivit v nemocnici však cílem divadelních dílen není terapie. „Nejsme terapeuti a často ani nevíme, kdo z lidí, kteří k nám chodí, má jakou diagnózu. Když děláme nějaké cvičení, nějakou techniku, tak to s nimi pak probíráme, ale pouze po technické stránce, neanalyzujeme jejich pocity,“ doplňuje scénografka Jitka Pospíšilová. Pokud se v pacientech přece jen něco děje, co by patřilo do terapie, mohou téma otevřít v běžném léčebném programu.
Divadelní spolek Neklid (stejný název nese i jeden z pavilonů) připravil s psychiatrickými pacienty minulý rok už jedno představení – divadelní koláž s názvem Neklid. Aktuálně připravuje druhé s názvem Poslední případ detektiva Konečníka, jehož jedinou původní myšlenkou bylo, že půjde o detektivku. Děj i scénář se vytváří s pacienty v průběhu dílen. Zatímco běžné divadelní spolky pracují s konkrétními herci, kteří dostávají a učí se konkrétní role, v Neklidu to tak fungovat nemůže. „Pacienti bývají propouštěni, někdy se o jejich propuštění dozvíme třeba jen týden dopředu,“ popisuje poměrně velkou fluktuaci účastníků dílny Jitka Pospíšilová.
Jak se dá připravit divadelní představení za těchto podmínek? A jaké přesahy do běžného života si mohou pacienti z divadelních dílen v Bohnicích odnášet? Odpovědi nejen na tyto otázky si poslechněte v záznamu rozhovoru Diagnózy F.
Více z pořadu
Mohlo by vás zajímat
E-shop Českého rozhlasu
Vždycky jsem si přál ocitnout se v románu Julese Verna. Teď se mi to splnilo.
Václav Žmolík, moderátor
![tajuplny_ostrov.jpg tajuplny_ostrov.jpg](https://wave.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_3x2_mobile/public/images/dc6840ce882ec3bac8e628bfab9f5bc9.jpg?itok=MGjKRqj7)
![](https://wave.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_1x1_mobile/public/images/6515d334428e57ce276151baa6fa5313.jpg?itok=m8R2tATO)
Tajuplný ostrov
Lincolnův ostrov nikdo nikdy na mapě nenašel, a přece ho znají lidé na celém světě. Už déle než sto třicet let na něm prožívají dobrodružství s pěticí trosečníků, kteří na něm našli útočiště, a hlavně nejedno tajemství.